I november 2009 var farbror Marshall och tant Lily värdar-
-för sin första Thanksgiving hemma hos sig.
Marshall fann den perfekta kalkonen.
Älskling, den är så vacker.
Den väger 10 kg. Den är ekologisk.
Minns du min flintskalliga farbror Heinrek? Den ser ut som hans huvud.
Åh, herregud.
Min kalkon.
Så när vi kom dit på den stora dagen var Marshall ganska nere.
Vi har kalkonen.
Nej, det har ni inte. Ni har en patetisk ersättning.
Varför lyssnade jag inte på borgmästare Ed-
-Kochs röst som påminde om att ta mina saker.
Nej, du förstår inte.
Robin och jag åkte till hittegodset.
Och där i deras kyl...
-Marshall Eriksen, är det här din kalkon? -Ja, det är min kalkon.
Kom hit, din snygga jäkel.
-Jag stoppar in den i ugnen. -Okej.
Ni är världens bästa vänner.
Det var helt och hållet ett gruppjobb. Jag är så glad.
Vet inte vad jag ska säga.
Det är Thanksgiving, men tack räcker inte.
Du hade gjort likadant.
Ja, och vet ni varför? För jag älskar er.
Och jag tänker visa hur mycket.
Ted Mosby, Robin Scherbatsky-
-jag förlänar er den fjärde örfilen.
Vänta, vad då?
Ungar, ni minns Barney och Marshalls Örfilsvad.
När Barney förlorade vann Marshall rätten att slå Barney fem gånger, hårt.
Hittills hade han använt tre örfilar-
-varav den tredje delades ut två år tidigare-
-på Thanksgiving 2007.
En dag historien känner som Örfilsgiving.
-Menar du..? -Det vi tror du menar?
Antagligen inte.
Om det inte är:
Örfilsgiving 2: Örfilens hämnd, i så fall, ja-
-det är precis vad jag menar!
-Åh, herregud. -Aldrig.
Örfilar får inte överlåtas.
-Lily är Örfilsvadskommissionär. -Du...
-Örfilar får överlåtas. -Nej.
Vänta, Marshall, jag vet att du bara har en kvar sen.
Vill du verkligen göra av med den nu?
Livet är kort. Örfila dagen.
Regel nr ett, ska delas ut före solnedgången...
-...så det inte stör Lilys middag. -Precis.
Två, ni får själva bestämma vem som ska ge den.
Tre, vi binder fast Barney i den här stolen-
-som hädanefter benämns Örfilstronen. Låter det bra?
-Absolut. -Absolut inte.
Vi hade upplägget för den bästa Thanksgiving nånsin tills...
Kommer det nån mer?
Det var nån som Lily inte träffat eller pratat med på tre år.
Pappa?
Lily och hennes pappa, Mickey, hade alltid haft det jobbigt.
Mickeys dröm var att komma på nästa stora brädspel.
Men hans idéer var alltid lite fel.
-Pappa. -Ja?
Du missade min balettföreställning.
Ja, gumman, men titta-
-jag har precis gjort färdigt min nya brädspelsuccé-
-Tijuanas bostadshaj.
Pappa, du missade gymnastiktävlingen.
Ja, ja, men nu har jag lyckats.
Bilbatteri. Hur länge kan du hålla kvar?
Här, älskling, ta tag i de här.
Pappa, jag hade en mardröm.
Åh, gumman.
Här. Spela pappas nya spel.
Det är en clowndemon under sängen.
Mickey gjorde alltid Lily besviken.
Hon stod alltid ut med det.
Tills en dag 2006 när Lily åkte för att hälsa på sin farmor och farfar.
Nå, Rita, är du spänd inför flytten till Florida?
Vi har faktiskt ändrat planerna lite.
Vi stannar här tills vidare.
Vi fick lite ekonomiska bekymmer.
Mamma, sugröret till juicetetran gick sönder!
Mamma, skynda på!
Nämen, hej. Vilken trevlig överraskning.
Vad hände med din lägenhet?
Jag blev lite osams med min rumskompis.
-Vad hände? -Han ville att jag skulle betala hyra.
Du ska betala hyra och inte bo i dina föräldrars källare.
Det är inte mitt första val.
Att ha gamlingarna en trappa upp förstör min image lite.
De fattar inte strumpan- på-dörrhandtaget-grejen.
-Kom de på dig med en tjej? -På sätt och vis.
-Hej då, gumman. Jag åker till jobbet. -Du är ju pensionerad.
Med en mun till att mätta fick jag gå tillbaka till stålverket.
Rita, var är mitt bråckband?
Du hindrade dem inte bara från att flytta till-
-Florida, nu tvingar du farfar att jobba?
Bara tills jag får igång Aldrin Spel AB-
-med min nya sensation Hundslagsmålspromotor.
Sen gav Lily sin pappa en blick-
-Marshall bara sett ett par gånger förut.
En blick vi alla bad till Gud att aldrig få-
-hennes du-är-död-för-mig-blick.
Vilket för oss tillbaka till Thanksgiving 2009.
Hej, gumman.
Jag tog med Sjukdomar!
Herregud, vad gör min pappa här?
Jag vet inte. Vi släpper in honom och frågar.
Jag vill inte träffa honom. Kör iväg honom.
Hej, Mickey.
Vänta ett tag, är du snäll. Vi fixar det här.
Ingen stress, amigo. Jag är okej så länge jag har Sjukdomar!
Det roliga smittar.
Jag hoppas Lily är okej.
Jag också. Hon pratar inte mycket om det-
-men det här med hennes pappa smärtar henne.
Säg bara vem av er som ska ge örfilen.
-Va? -Jag håller på att dö.
Ted sträcker sig efter chips, jag rycker till.
Jag rycker till hela tiden. Inte bra för huden.
Jag får kråkfötter. Kråkfötter!
Kom igen, Lily. Det var tre år sen. Det är länge nog.
Att ha honom i mitt liv orsakar mig inget annat än stress.
Det är lättare att han är död för mig.
Okej. Lily, hör på-
-jag stöttade dig när vår granne var död för dig.
-Det där är vår tidning. -Ni får den om en kvart.
Eller förresten, 20 minuter. Jag åt biff igår.
Jag var okej med att din brudtärna var död för dig.
-Lily, du ser fantastisk ut. -Klänningen är urläcker.
Tack ska ni ha.
Jag är inte så förtjust i axelbandslöst.
Jag förstod till och med när mr Park från bodegan därnere var död för dig.
En kaffe, tack.
Men bara om ni har koffeinfritt. Jag vill kunna sova.
1,50 dollar.
-Vanligt kaffe. -1,50 dollar.
Ursäkta. Fick jag verkligen koffeinfritt?
Ni använde samma kanna.
-Jag ljög för honom. Okej? -Okej. Tack.
Din jävel.
Det var inte koffeinfritt!
Jag stöttade dig med alla de där utomstående.
Men det här är din pappa.
-Han kan väl i alla fall få lite kalkon? -Nej.
Kom igen. Snälla, jag kan inte be honom gå på Thanksgiving.
Du behöver inte be.
Säg bara att det är jätteviktigt att han är här.
Innan vi vet ordet av är han på en brädspelkongress i-
-Toledo och ger bort dina tandställningspengar till nån kille.
Han försökte bara ta hand om familjen.
Nej. Det gjorde min mamma genom att ha två jobb.
Den där mannen krossade mitt hjärta varje dag i 20 år.
Vi ger honom bara mörkt kött då.
Allvarligt, Robin, du borde få örfilen.
Du är jättebra på örfilar.
Jag vill faktiskt studera örfilar under din ledning.
Jag vill bli din lärjunge.
Undervärdera inte dig själv.
Du är örfilsstjärna. Du borde heta Eric Klappton.
Det här är tortyr. Sätt mig bara i stolen.
-Örfilstronen. -Så det blir gjort.
-Varsågod. -Nej, den är din.
-Jag gör det. -Bra. Vänta. Vad?
-Sa bara att jag klappar till honom. -Är diskussionen slut?
Du sa ju att jag fick göra det.
Jag var bara snäll.
Om nån ska klappa till honom är det jag.
Nej, det är det inte.
Det här är intressant.
Lily, han tillhör familjen och jag är ledsen.
Man kan inte stänga ute familjen.
Lätt för dig att säga-
-som kommer från världens mest löjligt nära familj.
-Vi är inte löjligt nära. -Inte?
Familjemiddagen med Eriksens varenda söndag då?
Allt ser så gott ut, mamma Eriksen.
Tack, pappa Björn.
Marshall, ber du bordsbön?
Det gör jag gärna, mamma.
Ta varandra i händerna allihop.
Gode Gud...
Ursäkta, men det är skumt.
En familj ska vara så nära.
Vår framtida familj ska vara nära. Inklusive din pappa.
Otroligt att du tar hans parti.
-Lily... -Låt mig vara tydlig.
Den mannen kommer aldrig min tröskel. Nånsin.
Det tar bara en liten stund till.
Förhoppningsvis snart, amigo.
Jag förlorar mot hemorrojder.
Är det en av sjukdomarna?
Nej.
Det är bara en timme tills solen går-
-ner och sen får ingen av oss klappa till Barney.
Låt mig få den. Idén att ringa hittegodsavdelningen var min.
-Bra poäng. Gensvar. -Jag gav killen 20 dollar.
Filosofiskt problem. Idé mot utförande. Diskutera.
-Jag bar kalkonen hela vägen hit. -Jag betalade taxin.
-Du låg med en av mina bästa vänner. -Va?
-Du sa att det var okej. -Var det inte.
-Varför sa du inget då? -För att jag fortfarande är kär i dig.
Vill du verkligen klippa till Barney så mycket så du...
-...skulle ljuga om att vara kär i mig? -Jag vill verkligen.
Ja, din pappa har gjort misstag-
-men han är annorlunda nu.
Han har flyttat ut från sina föräldrar. Han har jobb.
-Han betalar sina skatteskulder. -Hur vet du allt det här?
Typ, kroppsspråk.
Okej, vi sågs på en drink förra veckan.
Jag saknar henne massor, lilla gumman.
Pratar hon om mig?
Ja, typ hela tiden.
-Hon berättar en söt historia om... -Aldrig, alltså?
Nej. Inte ett ord.
Men det behöver inte vara så.
Vi fixar det här, okej?
Jag trodde det skulle vara fixat till bröllopet.
Jag skrev till och med ett tal.
Sen, ingen inbjudan.
Jag har inte ens sett bröllopsfotot.
Och sen, mitt framför mina ögon började din pappa gråta.
Nu räcker det. Du kommer på Thanksgiving.
Bjöd du in honom?
Han bölade. Vad skulle jag göra?
Nån idiot vid bordet bredvid kallade honom-
-mesig vilket var onödigt.
Jag förstår mig inte på dig. Vad ger dig rätten att göra så?
Du och jag är gifta. Då tillhör han också familjen.
Mickey-
-välkommen in.
Ted, bäst du snabbar dig. Din gallblåsa spricker snart.
Det har gått en halvtimme. Vi borde leta.
Hon behöver tid att lugna sig. Vi spelar färdigt.
Ja, spela en omgång till. Bäst av sju.
För helsicke, Robin. Jag har känt Barney längst. Jag slår honom.
Örfilen är min, Mosby.
Jag har aldrig klappat till Barney ovanför midjan.
Jag har velat göra det sen jag träffade honom.
-Jag vill klappa till Barney. -Vänta lite.
Örfilen skulle vara nåt fint, en gåva.
Och... Den har vänt oss mot varandra.
Du har rätt.
Den en gång så rena frukten har blivit ett förgiftat kläpple.
Allvarligt, ta den du.
-Är du säker? -Klabsolut.
Jag tycker vi ska leta efter Lily.
Ted, gallblåsan spricker snart.
Okej. Barney, kom hit. Sätt dig på tronen.
-Ska du..? -Jäpp. Kom igen.
Jag antar att det är det bästa beslutet, Robin.
Jag menar, män är starkare än kvinnor.
-Lyssna inte på honom. Vi har ett beslut. -Okej.
Det är vad du alltid velat ha, va?
En stark man som tar hand om dig.
När du växte upp var du en bråkmakare.
Spelade hockey med killarna. Skrubbade knäna på isen.
Det du inte kunde säga till laget-
-eller ens till dig själv-
-var att det enda du ville ha-
-var en vacker, vit klänning i ett vackert, vitt kapell.
Och att vid slutet av altargången beströdd med vackra, vita blommor-
-en man som skulle ta hand om alla dina örfilar.
Barney!
-Åh, herregud. -Vad hände?
Tyvärr, Ted. Gallblåsan sprack.
Du får gå tillbaka tre steg.
Du kom hit-
-och såg din dotter gå och du bryr dig inte.
Och nu har du förstört Thanksgiving-middan.
Lily har jobbat hela dan.
Lugn. Det är inte äkta galla.
Det är bara blybaserad färg från Kina och hästgalla.
I det ögonblicket-
-gav Marshall Mickey en blick ingen av oss sett honom ge förut.
-Vad är det där? Vad gör han? -Svalde du lite färg?
Det är min du-är-död-för-mig-blick.
-Alltså, Lilys är mycket bättre... -Ut ur mitt hus!
Hej.
Mr Parks? Det är sista stället jag hade trott.
-Marshall... -Lyssna på vad jag har att säga.
Jag har alltid tyckt att familj är en rättighet.
Men det är ett privilegium som det måste förtjänas.
Jag sparkade ut honom.
Jag lovar att aldrig mer tvinga dig att träffa honom.
Vad är det nu? Vad hände?
Jag kom hit för att det var kallt och-
-det här var det enda öppna stället.
Jag tänkte inte ens se mr Parks i ögonen.
Sen fick jag veta att mr Parks är död.
-Herregud. -Han är verkligen död för mig.
Om jag mår så här dåligt över att aldrig ha blivit sams med mr Parks-
-en kille som inte betydde nåt för mig...
Vi måste få tag i pappa.
Okej. Här.
Så gick det till på Thanksgiving 2009 när tant Lily utförde ett mirakel.
Hon förde tillbaka en man från de döda.
Hörni, innan vi börjar-
-Barney, var snäll och sätt dig på Örfilstronen.
Örfilsvadskommissionär, att binda mig är väl regelbrott?
Ja, ja. Mindre glapp, mera klapp.
Ted, Robin, två minuter kvar.
Har ni bestämt vem-
-som ska få klappa till Barney mitt in ansiktet?
-Det blir Ted. -Varför då? Varför jag?
Förra året blev du lämnad vid altaret, du förlorade ditt jobb.
Du har kommit så långt sen dess.
Jag är så stolt över dig, Ted.
Du förtjänar att klippa till nån i ansiktet så hårt du kan.
-Tack. -Det här suger.
Mamma.
Nej, Robin, du har precis gått igenom en separation.
Och fast jag vet att Barney och du gjorde upp i godo-
-finns det inte nån del av dig, djupt därinne-
-som vill klappa till honom mitt i ansiktet?
-Jo. -Jag visste det.
Det här är helvetet på jorden.
Okej.
Låt bli.
-Det gör ont. -Nej, jag kan inte.
Jag kan inte ta det ifrån dig.
-Inte jag heller. -Tack gode Gud.
Så jag vill göra en gest.
-Mickey. -Aldrig.
Jag är glad att du och Lily försöker reda ut allting.
Så för att välkomna dig i vår lilla familj-
-vill jag erbjuda dig örfilen.
Menar du allvar?
Det känns lite konstigt.
Jag har precis träffat Barney och jag har inget emot honom.
Men hur ofta får man chansen att klappa till nån mitt in ansiktet?
Försiktigt.
-Jag är ledsen. Jag kan inte. -Tack gode Gud.
Lily, jag vet att jag inte varit mycket till pappa.
Det är inte sant.
Så, för alla balettuppvisningar jag missat-
-alla vernissager jag borde ha kommit till-
-för bröllopspresenten jag inte fick en chans att ge dig-
-gumman, ger jag dig den här örfilen.
Åh, pappa.
Nej. Nej, nej.
Hon är Örfilsvadskommissionär. Hon ska vara neutral.
Kommissionären säger att det är okej.
Det här är inte bra.
-Okej. -Snälla, snälla. Låt mig...
Blunda. Det är snart över.
Springer över en äng.
Jag kan inte. Varför kan jag inte?
För att den här örfilen har åstadkommit precis det jag hoppades.
Den har fört oss närmare.
Den har fått oss att se både skörheten och storheten-
-i oss själva och varandra.
Lägg av.
Och därför-
-blir det ingen örfil idag.
Åh, herregud.
Det här är den bästa Thanksgiving...
Det var fyra.
Vill nån ha kalkon?
ÖRFILSVADET
Nytt från Aldrin Spel AB, Örfilsvadet.
Det slagkraftiga spelet som slår alla rekord.
För folk i alla åldrar.
Jag vann.
ÖRFILSVAD KUL! SKRATT! SLAGSMÅL!
Slå dig glad med Örfilsvadet.
Det glada slagsmålspelet från Aldrin.